ברוכים הבאים לפרק פיילוט ראשון בפודקאסט שלי.
פרק שמסקר ראיון מדהים,
באמת מדהים,
של לקס פרידמן עם סונדאר פיצ'אי,
מנכ"ל גוגל ואלפאבית בכבודו ובעצמו.
ואני אומר לכם, זה לא עוד ראיון טכנולוגי יבש.
זה היה משהו אחר.
דיברו שם על כל כך הרבה דברים –
על AI כמובן,
על העתיד של האנושות,
על הכיוונים של גוגל,
על החיים עצמם.
זה היה אחד מאותם ראיונות שאתה מרגיש שאתה מקבל הצצה אמיתית
למוח של אחד האנשים הכי משפיעים בעולם הטכנולוגיה.
אני מדבר על לקס כמובן,
וגם ללב שלו.
אז קודם כל, קצת על סונדאר פיצ'אי עצמו. לפעמים אנחנו שומעים את השמות הגדולים האלה,
מנכ"לים של תאגידי ענק,
ושוכחים שיש מאחוריהם בן אדם,
עם סיפור חיים, עם פילוסופיה.
לקס עשה מעל ומעבר כדי להסביר את הפילוסופיה של סונדאר,
שאינו מתראיין ענק אבל חכם מאוד.
וסונדאר, כשהוא מדבר על הטכנולוגיה, זה לא מגיע ממקום מנותק.
הוא סיפר שם ללקס על הילדות שלו בהודו.
הוא גדל בצניעות, בבית עם שני חדרים, בלי מים זורמים תקופה ארוכה,
עם טלפון חוגה שהם חיכו לו חמש שנים בתור.
והוא תיאר איך הדברים הקטנים האלה,
כמו הוצאת שיחה או מים חמים למקלחת,
שינו להם את החיים.
"הבנתי לאט לאט איך טכנולוגיה יכולה לשנות באופן דרמטי את החיים,
אילו הזדמנויות היא יכולה להביא".
מסתבר ש"אם נותנים לאנשים אוכל ולא מבקשים מהם לזוז,
הם ממציאים דברים יותר בקלות".
זה נאמר בהקשר של הפחד האנושי ממה שיעשו ביום
שאחרי ה-AI,
אבל מזכיר גם את התרבות של גוגל,
ה"גוגלפלקס" המפורסם,
עם כל הפינוקים שהופך מתכנתים לרעיונאים,
על יצירת סביבה שמאפשרת חדשנות.
עוד תרבות מיוחדת של גוגל, היא
זו של "פרויקטי ירח", ה-Moonshots.
סונדאר מציע "לכוון לרעיונות גדולים אם יש לך את התקציב".
כרום,
הדפדפן שכולנו משתמשים בו,
היה גם פרויקט כזה ב-2004.
סונדאר שהוביל אותו בעצמו
זיהה אז את הצורך במנוע גרפי מהיר.
האינטרנט הדינמי רק התחיל,
וההימור על כרום היה גדול,
ארוך,
אך מוצדק.
וכמובן Waymo,
פרויקט הרכב האוטונומי.
זה עוד Moonshot קלאסי,
רובוטי.
והמספרים היום?
מרשימים.
Waymo הגיעה ל-10 מיליון נסיעות בתשלום והקצב רק הולך וגדל.
מעל 250,000 נסיעות בתשלום בשבוע.
זה מטורף, אבל זה אבל חשוב.
סונדאר ציין:
"גם פה ה-80% הראשונים היו קלים יחסית". ה-20% הנותרים
הם החלק הקשה באמת,
המורכב.
מה עוד מורכב?
רווחיות.
Waymo רחוקה מזה.
מה עוד?
טסלה והתחרות שלה עם FSD.
"אני בטוח שאילון מאסק יצליח בכל בעיה שהוא תוקף",
סונדאר צוחק
ומתוודה.
אבל לא הכל קל ונוצץ.
סונדאר דיבר גם על האתגרים,
בעיקר השמועות והרחשים שהוא לא מתאים,
שגוגל לא מתאימה לתקופה הזו,
שהיא נעלמת.
הרחשים האלה התחלפו לאחרונה בהתפעלות. שגוגל
גדולה שוב.
לקס מקשה:
"למה לקח לך כל כך הרבה זמן להניע?"
"רצינו להיות אחראים.
שהמודל יהיה נכון
ושהפריסה שלו תעבוד -
שיהיו מספיק מעבדים".
על הדרך היה גם מיזוג מורכב, מלא באגו בין דיפ מיינד לגוגל בריין.
צריך לזכור, גם מאחורי הטכנולוגיה המדהימה הזו יש אנשים,
ארגונים
ומורכבויות אנושיות.
טוב,
בואו נדבר על ג'מיני (Gemini), כי זה היה חלק ענק מהראיון,
ובצדק.
ג'מיני זה לא עוד מודל שפה. זה חלק משמעותי
מהעתיד של גוגל.
לקס מרגיש שהוא "נשמע יותר משוחרר,
פחות מגביל במה שאפשר לשאול אותו".
סונדאר מאשר ואומר ש"יכולת הסקה מוודאת עבורנו
את התשובות.
תהליך חשיבה פנימי משפר משמעותית את יכולות ההיגיון
והתכנון הרב-שלבי שלהם."
ג'ימיני אחראי יותר,
אז גוגל יכולה להתיר יותר רסן".
האינטראקציה גם יותר מעמיקה.
זה כבר לא רק "מה מזג האוויר?",
זה "תעזור לי לתכנן את הטיול הבא שלי,
בהתחשב בתקציב, במזג האוויר הצפוי
ובתחומי העניין שלי".
ג'מיני פועל בסקייל.
לקס עם משפט לפנתיאון:
"480 טריליון טוקנים בחודש
מייצרים עוד ועוד רגעי ah-ha למשתמשים".
הוא מצליח לשאול שאלות שהם נובל,
ומתוודה שחלק מהשאלות בראיון
הגיעו מג'מיני".
סונדאר מאשר "גם לא ברורה מה התקרה" -
ההתקדמות כל כך מהירה, וכמות הדאטה כל כך עצומה,
שאנחנו כל הזמן
מגלים פוטנציאל חדש.
בגוגל "חושבים על מודל אולטרא" אחרי פרו,
פלאש וננו,
ומקווים שמודל אולטרא בסוף יהיה הפרו החדש.
שמים משקפיים חכמות.
סונדאר אומר שהוא "מאמין גדול במציאות רבודה AR".
מאמין שהיא לא תפסה עד עכשיו כי AI היה נדרש מאוד
כדי להשלים את החוויה.
אז כן,
"זו הזדמנות חדשה למשקפיים
וגם ל-Android
אולי הגיע הזמן
לפתח את Android מהיסוד".
הצהרה
לא פחות ממהפכנית.
וממשקפיים למסך,
פרויקט Google Beam מגדיר מחדש תקשורת מרחוק.
הוא הופך שידור וידאו דו-ממדי
רגיל לחוויה תלת-ממדית ריאליסטית.
לקס, שניסה את זה, אמר שזה
"מרגיש מעולה... מאוד קרוב לפגישה אמיתית,
לתחושה של נוכחות".
מההכרזה לא התרגשתי,
אני מיכאל,
אבל לקס יודע לרגש:
"אולי אם נשיא ארה"ב ונשיא סין היו מתיישבים מול Beam
הם היו יכולים לדבר את הבעיות שלהם
כל אחד בשפתו."
זה לא רק שיחת וידאו טובה יותר.
זה ניסיון להשתמש ב-AI
כדי לשכפל דיגיטלית את הרמזים הלא-מילוליים
העדינים שכל כך חיוניים
להבנה אנושית עמוקה ולאמון.
אם זה יצליח,
זה יכול לשנות מהיסוד תקשורת קריטית –
דיפלומטיה,
משא ומתן עסקי, וגם קשרים אישיים למרחקים.
זה יכול להפחית אי-הבנות שנובעות מהצורות השטוחות יותר
של תקשורת דיגיטלית שאנחנו מכירים היום.
"תחשבו כמה חיים
היו נחסכים אם צ'מברליין היה פוגש את סטלין ככה".
ומה לגבי AI בתחומים יצירתיים?
"הבינה תאפשר ליותר יוצרים ליצור ולהגיע ליותר קהלים,
אבל הם צריכים להתאים את עצמם לכלים".
ספציפית בסרטים, לקס וסונדאר מקווים שהם לא יהיו "צ'יזי מדי",
שישמרו על איכות ואותנטיות.
סונדאר מוסיף: "אף אחד לא יצפה במשחק בין מכונות, זה משעמם ולא מרגש".
האלמנט האנושי, האישי, הרגשי,
הוא מה שאנחנו מעריכים כחוויה.
איך AI ישפיע על העבודה שלנו,
על היצירתיות שלנו,
על תחושת המשמעות שלנו?
סונדאר לא מבין את הפחד:
"להמיר מחשבות למשהו שעובד,
כמו שקורה בקוד -
מה רע בזה?"
הוא מספר שבגוגל, כ-30% מהקוד כבר
משתמש בהצעות שנוצרו על ידי AI.
במהירות המפתחים, הם רואים עלייה של 10%.
עם זאת, הם מתכננים לגייס עוד מהנדסים בשנה הבאה ולא פחות כי
"מרחב ההזדמנויות של מה שאנחנו יכולים לעשות
מתרחב גם הוא".
לקס מרגיש שהוא פרודוקטיבי פי 5 עם כלי AI,
בעוד שבגוגל מדברים
"רק" על 10% שיפור ארגוני.
שניהם מספרים משמעותיים.
צריך לזכור שה-10% האלה,
בסדר גודל של גוגל,
זה המון.
סונדאר מעריך ש-AI
ישחרר מהנדסים מ"עבודת נמלים"
ויאפשר להם להתמקד יותר בתכנון,
ארכיטקטורה,
פתרון בעיות וסיעור מוחות עם קולגות.
"אולי גם יותר להנות מקידוד".
האוטומציה מגיעה גם למקום העבודה, לאימייל.
נכון, היא מעלימה טיפה מהאישיות אבל היא תאפשר לנו
יותר זמן פנוי.
אבל מה אני עושה בו? מה התפקיד שלי בעולם עם כל כך הרבה זמן לעצמי?
אם AI לוקח על עצמו הרבה מהמשימות שלנו,
איך אמצא משמעות וסיפוק?
לאנשים יהיה יותר זמן לאינטראקציה בין אישית.
גם בעבודה
"לעשות משהו קשה עם צוות גדול
היא אחת מחוויות החיים."
ללמוד מדעי המחשב?
סונדאר עדיין מהרהר -
"אמנם תואר במחשבים הוא לא רק קוד ולא רק תכנות,
אבל אפשר להתחנך בכל תואר שמלמד עקרונות למידה".
ומה עם ראיונות של מתכנתים?
האם להעמיד מועמדים מול לוח זה בכלל הגיוני?
"כנראה שלא,
כולם יצטרכו להתאים את עצמם לשימוש בכלי AI".
איך ייראה האינטרנט שלנו בעתיד הלא רחוק?
סונדאר דיבר על "AI Mode" בחיפוש של גוגל.
"זה דומה להתאמות שנאלצנו לעשות פעם, במובייל.
AI מוד נותן עוד ממד ושכבה שמרכיבה
הרבה מאוד ידע,
ומתמרץ שאלות עמוקות ותכופות יותר".
לקס יודע להסביר טוב יותר.
"ה-Fan out של החיפוש,
להפוך שאלה עמוקה
להרבה חיפושים קטנים היא מהפכנית,
אפילו אני לא חשבתי על זה."
וגם שואל,
"אם יש שכבת AI
שמרכזת עבורי ידע בזמן אמת,
האם זה אומר שאמריקאים יהיו חשופים יותר
לדאטה בשפות אחרות?".
לפי זווית הפרצוף נראה שסונדאר עונה
לא לשאלה הזו.
ומשם ל-Agentic Web.
האם יהיו שתי שכבות לאינטרנט?
אחד לאנשים ואחד לסוכנים?
הכל יהיה סוכנים?
סונדאר לא הורג את האתרים בקרוב -
גם הם יהפכו להיות ידידותיים
ואישיים יותר,
אבל לצידם - אתרים מסוג אחר,
כנראה
Web 4.0
שבה אנחנו מתקשרים עם סוכנים,
והם כאמור לא צריכים ממשק ולא צריכים אתר.
המשמעות של זה היא עצומה.
זה שינוי יסודי במערכת היחסים שלנו
עם מידע ושירותים דיגיטליים –
מחיפוש אקטיבי ושילוב ידני,
להאצלת סמכויות וביצוע אוטונומי על ידי AI,
שפועל מעתה בשמנו.
"האם AI יחליף לגמרי את 10 הלינקים הכחולים?"
כנראה שלא.
כולנו "רוצים עדיין
לחוות אינטרנט שנוצר על ידי אנשים".
"מתי יגיעו המודעות ל-AI? הרי גוגל היא מפלצת של פרסום".
סונדאר ברמז עבה:
"אנחנו בודקים את המודל הזה,
ומודל משולב של מנוי בתשלום ומודעות, כמו ביוטיוב".
הוא אומר:
"גם פרסומות הוא סוג של מידע.
מידע מסחרי אמנם,
אבל חשוב".
אומר,
וכנראה מחשב במוח
כמה לקחת על מנוי לגוגל.
לקס שואל:
"מה ההסתברות ש-AI יהרוג את האנושות?
אני חושב 10%".
סונדאר בקור רוח:
"אם האנושות תחשוב שזה גבוה מזה,
היא תתקבץ לפתור את הבעיה.
היא יכולה לפתור את הבעיה היום,
אבל היתרונות שבה שווים את הסיכון".
הסיכון הגדול עם AI הוא "לפספס את הפוטנציאל שלו",
או במילים אחרות:
"מה ההסתברות שהאנושות תהרוג את עצמה
ללא AI?"
אז אם AI משתפר כל כך בדברים שאנשים עושים,
"מה יהפוך אנשים למיוחדים
אל מול מכונות?".
סונדאר עונה:
אמפתיה,
סקרנות,
והמשך מחקר
בשאלות קשות או המצאה של שאלות קשות".
לקס מוסיף:
"ה-AI גרם לי להיות יותר סקרן
ולהבין עוד דברים על העולם".
לקס לוקח נשימה:
"גוגל היא מפלצת של מידע,
בנתה את מנוע החיפוש הכי טוב,
שירות המפות,
האימייל והוידאו הכי טוב,
סורקת ספרים ומאמרים ב-Google Scholar,
קידמה את הטכנולוגיה בענן ומיזגה את Google Brain ו-DeepMind.
נניח וגוגל הייתה מצליחה באמצעות כל אלו לבנות AGI,
מה היית שואל?"
סונדאר:
"תסביר לי את היקום,
העולם והיחסים ביננו".
לקס יותר ספציפי:
"תחזיר לי רשימה של כל הציביליזציות סביבנו,
האם הן חיות, או מתות,
האם הן קרובות או רחוקות,
האם הן חכמות או טיפשות מאיתנו?"
סונדאר מסכם:
"עד 2030
נצטרך להתמודד עם ההשלכות הטובות
והרעות של הטכנולוגיה".
זה לא עוד הרבה זמן.
אנחנו כבר שם.
"היסטורית,
התקדמות בציביליזציה האנושית הפכה את העולם
לטוב יותר,
ואין סיבה שהעתיד יהיה שונה".
כל אחד צריך לשאול את עצמו, מתי היה מעדיף להיוולד?
עזבו אותי, שהיה חוזר לשנות ה-80 ברגע.
התשובה של רבים תהיה לרוב:
"בטח עכשיו".
אנחנו חיים בתקופה מרתקת,
מאתגרת, מלאת הזדמנויות.
עד הפעם הבאה,
תהיו טובים, ותמשיכו להיות סקרנים.
יאללה ביי.